Атанас Далчев
Пръстен

chitanka.info

Изпроводи го до кръстопътя

и набожно го прекръсти пак,

сляха устни — и със взор помътен

го следя, докато падна мрак.

Тръгна си най-после за дома

стройната и хубава мома.

Прекоси и мина през полетата,

слезе на затихналия път.

А като преди шумят дърветата

и нивята в тъмнината спят.

Но преди засмяната мома

вечер връщаше ли се сама?

И от скръб по него тя несетно

неговия пръстен изтърва;

трепнала, дири го дълго сетне

низ пръстта и сухата трева.

Де ще го намери в таз тъма

плахата и горестна мома?

Върна се без пръстен и разплакана.

Пръстена забрави сутринта.

Но напусто милия си чака тя

ден и нощ на пътната врата.

Без да иска, младата мома

го обручи с хладната земя.

1925 г.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.